Мразя телевизията.
От нея ме заболява главата.
Чувала съм,
че във въздуха се носят толкова много магнитни вълни
заради телевизията и телефоните,
че губим десет пъти повече мозъчни клетки, отколкото е естествено.
Сякаш всички молекули в главите ни са нестабилни.
Компаниите го знаят,
но не правят нищо по въпроса.
Това е един голям заговор.
Пусни каквото искаш.
Все ми е едно.
Имаш ли представа колко електромагнитни вълни
минават през главите ни всяка секунда?
Знам нещо по-интересно.
Чувала ли си за видеокасетата,
която те убива, когато я гледаш?
-Що за касета е това?
-Съвсем обикновена.
Хората я наемат, нещо такова.
Пускаш си я
и сякаш попадаш в нечий кошмар.
След това изведнъж се появява жена,
която ти се усмихва.
Вижда те през екрана.
Щом касетата свърши,
телефонът звъни.
Някой знае, че си я гледал. И само казва:
''След седем дни ще умреш.''
И точно седем дни по-късно...
-Кой ти каза?
-Един от Ревиър. Не...
Кой ти го каза?
Какво има?
Аз я гледах.
-Това е измислица, Кейти.
-С Джош я гледахме миналия уикенд.
Не беше ли с вашите?
-Исках да кажа...
-Била си С Джош...
Едни негови приятели
наеха хижа в планината.
Искаха да запишат футболен мач.
Образът беше толкова лош...
-Какво?
-Изслушай ме!
Когато пуснахме касетата, нямаше никакъв мач.
Имаше...
Какво?
Какво имаше?
Имаше нещо друго.
Решихме, че е извратена шега.
След това звънна телефонът.
Случи се преди седмица.
Довечера става точно седмица.
Опитваш се да ме изплашиш.
Боже, Кейти!
Добре ли си?
Господи...
Откачалка!
-Върза се!
-Не.
А вие правихте ли това-онова?
Какво например?
Боже, направили сте го!
Ти си уличница!
Разказвай веднага!
Наистина ли има касета?
-Ама че тъпотия.
-Чакай, недей!
Домът на Ембри.
Ало.
Здравей, мамо.
Да, това беше Бека.
Мама те поздравява.
Радва се, че си тук.
Питай къде държи викодина.
Тъкмо се каним да си лягаме.
Хубаво. Да, добре.
Хубаво! Добре!
Няма.
Чао, мамо.
Бека, стига вече.
Къде е дистанционното?
Бека, престани!
Бека, чуваш ли ме?
Не ми казвай какво да пиша!
Този задник иска да привлече вниманието ми,
но няма да стане.
Аз съм обективна!
Виж какво, Харви, педантичен педераст такъв,
ако пипнеш статията ми,
ще дойда и ще ти извадя окото
с любимото ти червено моливче!
Харви?
Мамка му!
Съжалявам, че закъснях.
Няма нищо.
Ще чакам в колата.
-Може ли за момент, г-жо Келър?
-Разбира се.
-Наричайте ме Рейчъл.
-Моля, седнете.
Толкова е независим, нали?
Така е.
Не се налага да му казвам какво да прави.
Ако това е проблем, ще сте първата
учителка, която да се оплаче от това.
-Г-жо Келър...
-Рейчъл.
Знам, че наскоро Ейдън загуби
братовчедка си...
Да. Правя всичко възможно
да намеря добра детегледачка.
Нямах това предвид.
Във всеки случай не бързайте.
Знам, че бяха много близки. Ейдън и братовчедка му.
Бяха заедно няколко вечери седмично.
Говорил ли е с вас за смъртта й?
Както отбелязахте, не е от приказливите.
Това не означава, че няма какво да каже.
Знае, че съм до него.
Не се и съмнявам.
Но може да е намерил други изразни средства.
Искам да ви покажа нещо.
Това е братовчедка му.
Това е Кейти.
Г-жо Келър, тези рисунки ме тревожат.
Оценявам загрижеността ви.
Но преди три дни синът ми загуби най-добрата си приятелка.
-Опитва се да се справи.
-Разбирам, но рисунките...
са неговият начин да се справи,
да се изрази, както казахте.
Ще го преодолее.
Казахте, че е починала преди три дни.
Точно така.
Ейдън ги нарисува миналата седмица.
Какво?
Нищо.
-да прочетем ли нещо?
-Изморен съм.
Добре.
Приятни сънища.
Знам, че нямаме много време.
Миличък, осъзнавам, че работя твърде много.
Съжалявам
и ти обещавам, че ще ти се реванширам.
Не говоря за това.
Говоря за времето преди да умрем.
Имаме много време.
Значи знаеш кога ще умра?
Не.
Това никой не знае.
Но знам, че няма защо да се тревожиш за това.
Кейти знаеше.
Тя ми каза.
Кейти ти е казала, че ще умре ли?
Каза, че не й остава много време.
Лека нощ, Рейчъл.
Мамка му!
Ейдън!
По дяволите!
Скъпи,
виждал ли си черната ми рокля?
Ейдън?
Виждал ли си черната ми
рокля?
Малко е измачкана.
Добре си е.
Благодаря.
Децата не получават удар.
Освен ако не взимат наркотици.
Тогава защо ковчегът беше затворен?
Рути.
Толкова съжалявам.
Добре ли си, Дейв?
Да.
А ти как си?
Спи по цял ден.
Не става.
Дойде му твърде много.
Толкова е нелогично, Рейчъл.
Прекарах четири часа в интернет
и не открих нито един случай
на 16-годишно момиче, на което сърцето просто е спряло.
Говорих с трима различни лекари и нито един
не можа да даде обяснение на случилото се с дъщеря ми.
Беше близка с теб.
И с Ейдън.
Но споделяше с теб.
Да, но нищо не е споменавала.
Нищо, което да обясни случилото се.
Би могла да разбереш.
Нали работата ти е
да задаваш въпроси?
Рейчъл, моля те.
Видях лицето й.
Познавах Бека.
Наистина беше малко емоционална, но не и луда.
Не ти слагат усмирителна риза
само защото си разстроен.
Нещо я е уплашило до смърт.
А кой е в лудница?
Бека.
Приятелката на Кейти.
-Да. Тя е била...
-Там, когато се е случило.
Според теб какво са правили там?
Благодаря.
Спомням си, като бях на тази възраст.
С приятелката ми се криехме
в стаята ми да пушим трева.
-Мислиш, че е била...
-Не става въпрос за това.
Говоря за касетата.
Келън, не започвай...
Каква касета?
-Която убива, след като се гледа.
-Стига!
Какво има на касетата?
Явно не съм я гледал.
Но Кейти ти е казала, че я е гледала?
Не Кейти.
А приятелят й...
Кой ти е казал?
Излизаше с Джош.
Той ходи в Ревиър.
-Общо взето беше тайна.
-Общо взето?
А къде е този Джош? Тук ли е?
Джош е мъртъв.
Какво?
Как е станало?
Уж самоубийство.
Същата нощ, когато умря Кейти.
Ейдън, какво правиш тук?
Ела. Не бива да сме в стаята й.
Това вече не е нейната стая.
''22:00 часа.''
Часът на смъртта, Уейд.
Само това искам да знам.
Името е Кейти Ембри.
Извади доклада, виж часа.
Добре, ще почакам.
''Педантичен педераст''?
Хубава алитерация, а?
-Уволнена си.
-Не съм.
Напротив.
Не съм.
Работя по страхотен материал.
-Какъв е?
-Да, чакам.
Какъв е часът на смъртта?
-Здравейте, чудех се...
-Изберете произволна карта.
Давайте.
Сега я върнете.
Без да я видя.
Тази ли е?
Не.
По дяволите.
Чудех се дали ще си спомните един човек,
идвал преди седмица.
Проблем ли е имало?
Става въпрос за племенницата ми.
Избягала от къщи.
Нося и снимки.
Това е тя с приятелите си.
Мисля, че са били тук за една вечер.
Бяха в хижа номер 12.
Не си платиха.
Само се оплакваха. Най-вече от телевизията.
Тук сигналът не е добър.
Затова купихме видеокасетофони.
Ама че колекция.
Предимно касети,
оставени от други клиенти.
Така или иначе не си платиха.
Такива са младежите.
Госпожице?
Нещо съм изморена.
Мисля да подремна, преди да потегля обратно.
Искам хижа номер 12.
Това вече е вашата карта, нали?
Да.
Седем дни.
Тръгвам за училище!
Какво ще кажеш?
Това какво общо има с касетата?
Снимай ме.
Няма ли поне да ме погледнеш?
Това същият фотоапарат ли е?
Не. Прегледай другите снимки.
Какво ще кажеш?
Не спомена ли някаква касета?
По-добре да не я гледаш.
По-добре първо ми разкажи за нея.
Нали затова съм тук?
За да се възползваш от мъдростта ми.
Четири деца са мъртви, Ноа.
Не и от гледане на видео.
Хайде, покажи ми я.
Финални надписи.
Прилича на курсова работа.
Вечер сигурно изглежда по-страшен.
Ще се обадиш ли?
Значи доста работиш.
Не съм изморена, Ноа.
-Добре.
-Касетата Не те ли изплаши?
-Не бих казал. Съжалявам.
-Четирима са мъртви.
-Както казах Не и от гледане...
-Четирима, които са я гледали.
-Ние я гледахме.
Живи сме.
Става след седмица.
Добре. Отивам в центъра да взема
фотоапарати от един човек.
За една евентуална работа
другата седмица.
-Смяташ ли, че съм лековерна?
-Не.
-Плашлива?
-Определено Не.
Може би се впрягаш малко повече.
Не ти пука как се обличаш.
Кой я е направил?
Откъде се е появила?
Добре.
Презапиши ми я. Ще видя какво мога да направя.
Благодаря.
-Сигурна ли си, че е презапис?
-Да, защо?
Броячът се е скапал.
Предполагам проблемът се е запазил и в презаписа.
Това е невъзможно.
Числата са на контролната писта,
която се поставя при записа.
Теоретично това значи, че не би трябвало да има картина.
Допусни за момент,
че не чета изданията за видеоманиаци.
Когато записваш касета,
структурата на пистите ясно показва
как е записана:
дали от камера, видео или нещо друго.
Контролната писта ни дава тази информация.
Но да няма...
Все едно да се родиш без пръстови отпечатъци.
Как тогава е записана?
Не знам.
Но смятам да разбера.
Виж.
Би трябвало да се види
отражението на камерата.
Снимано е фронтално, но не се вижда.
Какво е това?
Сякаш се отдалечава,
която и да е тя.
Не, тук горе.
Това е броячът.
Мога да го оправя.
Съжалявам.
Чакай, върни.
Там има нещо.
-Права си.
-Има и друг образ. Чакай.
Ще увелича хоризонталата.
-Получава се, продължавай.
-Повече Не може.
-Дай на мен!
-Не може повече!
-Дай на мен!
-Махни... По дяволите!
Ноа,
избрах фотоапаратите.
В много добро състояние са.
Видя ли какви снимки извадих
от филма за Гватемала?
Оказаха се доста
преекспонирани.
-Работиш ли?
-Това е една приятелка, Рейчъл Келър.
Пише за Пи Ай.
Рейчъл, това е Бет, сътрудничката ми.
Предпочитам ''съучастник''.
Всъщност е студентка по журналистика в Къркланд.
Няма да ви преча.
Все едно ме няма.
Рейчъл подготвя материал. За номера с видеото.
Интересен е. Разбираш от видео.
Виж тази работа с брояча.
Закъснявам. Трябва да тръгвам.
-Но защо взимаш...
-Ще тръгвам.
Беше ми приятно.
-защо взимаш касетата?
-Не искам Тя да я гледа.
Не искаш тя да я гледа ли?
Ами аз?
-за мен доста бързо отстъпи.
-Не е вярно.
-Сърдиш се.
-Не се сърдя.
-Тогава какво има?
-Бързам.
Съжалявам, но не мога да се вживея
в някакъв гимназиален слух.
Какво мислиш?
Мисля си, че тук трябва да кажа репликата:
Никога нищо не докарваш докрай.
Ти казваш, че съм вманиачена кучка и трябва да се разсея.
Аз побеснявам и избухвам,
чудейки се как ми е хрумнало, че някога
ще пораснеш.
Та защо направо не минем към тази част
и да не си губим времето?
Добре.
Чао.
Внимавайте, госпожице.
Не е на хубаво. Пазете се от лош късмет.
Бека,
почти стигнахме.
Помниш ли нещо от онази нощ?
Нощта с Кейти ли?
Помниш ли
как умря?
Казала ти е за видеокасетата, нали?
Страхуваше се, нали?
С нея ставаше нещо.
Как умря?
Моля те.
Трябва да разбера.
И ще разбереш.
Тя ще ти покаже.
Кой?
Кой ще ми покаже?
Не сега.
След четири дни.
На домашното видео ще се появи брояч,
но няма да можеш да разшириш кадъра.
Освен ако не е за реставрация.
Понякога тук идват от отдел ''Архиви''
със стари касети
със съсипани писти, които не могат да се изравнят.
Но тази машина е желязна.
Изцяло аналогова е
и може да разчете и самия край на лентата.
Само не прекалявай, за да не се разсърди.
Брояч, монитор, принтер, ако ще ти трябват.
Какво ще гледаме? Домашно видео ли?
Предпочитам да го гледам сама.
Сериозно.
Твоя работа.
Хайде.
Хайде де.
Фар.
Мамка му!
Има ли някой?
По дяволите.
Имаше нужда от помощ ли?
От носа ти...
-Май Това е всичко.
-Благодаря.
Остров Моуско
Ана Морган
Господи.
Тайнствена болест поразява конете в ранчото на Морган
''Следователите търсят отговори
след удавянето на втория кон.''
''Конете се възстановяват след смъртта на животновъда
...страдала от халюцинации.''
Областна психиатрия на Йола
Какво е станало с теб, Ана?
Кутия ''Дъбъл лайтс''. Благодаря.
15,33 долара.
Ще умреш.
Братовчед ми пушеше две кутии на ден.
Слагаше антиникотинова лепенка, та ги отказа.
Добре. Ще го имам предвид.
-Приятен ден.
-И на вас.
Съжалявам, че закъснях.
-Няма проблем.
-Всичко наред ли е?
Да. Той е истинско ангелче.
Отидох да му кажа, че е време за лягане,
а той вече беше в леглото.
После ми прочете приказка за лека нощ.
Научил е думата ''главоблъсканица''.
-Наистина ли?
-След това ме нарисува.
Заповядай.
-Благодаря.
-Моля.
Рути, аз съм.
Извинявай, че се обаждам толкова късно, но ми трябва помощ.
Трябва да замина на север по работа
и те моля да гледаш Ейдън.
Не знам, Рейчъл.
Колко дълго ще отсъстваш?
Не повече от два дни.
Това не е най-добрият момент за мен.
-Рейчъл, чуваш ли ме?
-Един момент. Извинявай.
За Кейти ли става въпрос?
Не!
Защо, миличко, защо?
Не можех да спя.
Коя е тя, Рейчъл?
Остави го на мира!
Рейчъл?
Чуй ме.
Трябва да поговорим.
Вярвам ти.
Чуваш ли ме?
Гледал е касетата.
Кой я е гледал?
Синът ни.
Снимай ме.
Виждал съм те.
Когато съм в двора на училището.
Ти си там.
Искаш ли да съм повече тук?
Не.
Ти искаш ли да си повече тук?
-С Рейчъл бяхме...
-Млади.
Мама ми го е разказвала.
Въпросът е,
че не смятам, че ще бъда добър баща.
Може би защото моят беше
голямо разочарование.
От друга страна не искам някой друг да бъде.
Да бъде твой баща.
Това е главоблъсканица.
Така е.
-Време е да тръгваш, господине.
-Не съм свършил.
Ноа каза да нарисувам една и за теб.
Можеш да начертаеш линия
през живота й.
От тази страна е щастливата жена,
която живее със съпруга си и язди коне.
Сигурен, уютен, удобен живот.
Лицето й, има светлина. Има гордост.
Но един ден се случва нещо,
някакви неприятности,
и светлината угасва.
Накрая свършва в Областната психиатрия на Йола
съвсем сама.
Какво й се е случило?
Още не знам.
Но смятам, че има нещо общо с конете.
-Трябва да отидем заедно на острова.
-Вторник е.
Остава ми само един ден.
Искам да отидеш в болницата
и да разбереш каквото можеш за Ана.
Образите на касетата ни водят някъде.
И Кейти ги е видяла.
Мисля,
че преди да умреш, виждаш кръга.
По дяволите!
Чакай!
Дъщеря ли?
Ей, ти.
Спокойно. Нищо няма да ти направя.
Спокойно, момче.
Точно така.
Спокойно. Нищо няма да ти направя.
Всичко е наред. Успокой се.
Помощ!
Мили боже.
Някой да помогне!
Татко, конят ми!
Стой!
Ще излезе!
Искам да видя архивите
за пациентка на име Ана Морган.